|
![]() |
További képekért klikk (2 kép) |
A diákoktól kapott támogatást dr. Horváth Tamás, a mentőszolgálat vezetője vette dr. Horváth Lászlótól, az iskola igazgatójától és Horváth Nóra tanárnőtől, a rendezvény szervezőjétől. A pénzt a rohamkocsi felszerelésére fordítják majd.
A kezdeményezés hátteréről a napot szervező pedagógus az alábbi tájékoztatást küldte a Máltai Mentőszolgálatnak:
„A budapesti Puskás Tivadar Távközlési Technikum angoltanárai tantárgyunk kapcsán igen sok szót ejtünk a britek társadalmi problémákhoz való hozzáállásáról (jótékonysági szervezeteikről, azok támogatásáról, a gyerekek önkéntes munkájáról, stb.) Két évvel ezelőtt így került figyelmünkbe egy bizonyos Red Nose Day nevű esemény, amelynek mottója (Do something funny for money) mindent elárul: egy napra a munkahelyeken, iskolákban és minden elképzelhető közösségben az emberek kilépnek a megszokott szerepkörükből, ’ bevállalnak ’ valamit, amivel a társaikat meglepik és –legfőképpen- megnevettetik. Ennek viszonzásaként pénzt gyűjtenek, amit a nap végén egy igen népszerű show keretén belül összesítenek és két jótékonysági alapítványnak adnak.
Úgy gondoltuk, hogy egy hasonló megmozdulás talán segítene a mi diákjaink közönyösségét is megtörni. Ha látnák, hogy sokszor a tenni-akarás, egy-egy jó ötlet többet érhet, mint pusztán a sokpénz, és nem mellesleg a saját bőrükön tapasztalnák meg, hogy másokért tenni jó, a későbbiekben talán nyitottabbak lennének erre, mint sokan a mai felnőttek közül.
Elhatároztuk tehát, hogy az idei diáknapon a megszokott eseményeket (vetélkedő, sorverseny,stb.) összekötjük a jótékonysággal; mi, tanárok bohócorrot viselünk (megvételével a Bohócdoktor Alapítványt segítettük…), táncolunk, énekelünk, elviseljük, hogy vizesvödröt borítsanak a fejünkre (mi naivak azt hittük, úgysem fog sikerülni nekik…) és még számtalan egyéb meglepetéssel készültünk, cserébe pedig azt kértük, hogy azt a pénzt, amit egyébként többen egy nap a büfében (vagy sajnos káros szenvedélyeikre) elköltenek, nekünk adják. A nap végére 80 000 forint gyűlt össze. Fontosnak tartom megemlíteni, hogy diákjaink többsége nem tartozik a jómódúak közé – sokan közülük hátrányos helyzetűek, az Arany János Tehetséggondozó Program keretén belül tanulók pedig jónéhányan kistelepülésekről érkeztek hozzánk és igen nehéz anyagi körülmények között élnek. Diákjaink létszáma pedig jelenleg mintegy 450 fő.
A diákok a nap folyamán három jótékonysági szervezet munkájával ismerkedhettek meg, majd megkértük őket, hogy szavazzák meg, hogy közülük melyiknek adjuk oda az adományunkat. Választásuk a Máltai Szeretetszolgálatra esett. Szerettük volna, ha ezt a –mások számára talán kicsi, de nekünk nagyon sokat érő- összeget nyomon tudjuk követni, hogy ezzel is megalapozzuk a diákok bizalmát későbbi jótékonykodásaik érdekében. A mentőszolgálat nevében Dr. Horváth Tamás maximális segítséget nyújtott ebben, és az ünnepélyes átadáson mindenki meggyőződhetett arról, hogy a segítség méltó helyre, jó kezekbe került.”