|
![]() |
A Magyar Máltai Szeretetszolgálat és a Symphonia Alapítvány közös programja nyolcszáz hátrányos helyzetű gyereknek adott lehetőséget arra, hogy a Venezuelában kifejlesztett módszer alapján klasszikus hangszeres zenét tanuljanak, és ennek segítségével megtanuljanak együtt dolgozni, közös célokért összefogni.
Domokos Veronika, a Szimfónia program szakmai vezetője a koncert előtt elmondta, hogy 2014 októbere óta tanulnak az ország tizenöt iskolájában – illetve tizenhatodikként Monoron, ahol egy évvel korábban kezdődött a munka – a gyerekek vonós és fúvós hangszereken játszani. A bemutató előadáson az egymástól távoli települések diákjai most először adtak közös koncertet.
A parasznyai, gyulaji, szendrőládi, miskolci és monori tanulócsoportok mutatkoztak be a koncerten, amelyen először három település vonósai játszottak népdalokat, gyerekdalokat, majd a monori vonósok adtak elő néhány darabot, köztük a Medvetáncot és egy madrigált. A parasznyai és gyulaji fúvósok közösen játszottak, majd a fúvósok és vonósok közös előadása következett. A szendrőládi fiúk nagy sikert arató produkciójával zárult a délután, ők rendhagyó koncertet adtak, gitárral, dobbal kiegészítve a zenekart; jól ismert, a közönséget is dalra fakasztó népdalokat adtak elő.
Kupper András, a Symphonia Alapítvány elnöke hangsúlyozta, bebizonyosodott, hogy ez a nagyszerű program életképes, ezeket a gyerekeket fel kell karolni, segíteni kell: ezért az alapítvány keresi a folytatás lehetőségét, hiszen az európai uniós támogatás egy évre szólt. Szerkesztőségünk kérdésére Kupper András elmondta, hogy többféle támogatást is próbálnak megszerezni: állami támogatást, illetve külső finanszírozót is keresnek, valamint európai uniós – Magyarországon keresztüli és közvetlenül brüsszeli finanszírozású – projektekkel pályáznak.
Vecsei Miklós, a Magyar Máltai Szeretetszolgálat alelnöke érzékletesen, saját életéből vett példával magyarázta el a program jelentőségét: hiába tanult három évig zongorázni, nem szerettették meg vele; azokon a hangszereken tanult meg végül játszani, amelyekre egy-egy kedves ember, barát hívta fel a figyelmét. A programban valami hasonló történt: a tanáraik annyira szerették ezeket a gyerekeket, hogy megszerettették velük a zenét, ami a szeretet egyik formája.
Szerkesztőségünk kérdésére Vecsei Miklós elmondta, hogy a program nem érhet véget, ilyen jó dolgok nem szűnnek meg. Létrejöttéhez az kellett: néhány ember elhiggye, hogy lehetséges. Felhívta a figyelmet arra, mekkora örömmel csinálták végig a mostani koncertet a gyerekek: hajnalban indultak otthonról, a nagy hőség ellenére egész nap próbáltak. Reggel óta ott vannak, összetartoznak, tartoznak valahova. Programjuk van, sikerük van, céljuk van: ez nem ajándék számukra, ez jár nekik – hangsúlyozta a szeretetszolgálat alelnöke. – Minden gyermeknek jár, hogy felfedezze magában a tehetséget, meglássa, hogy nem sikertelen, nincsen zsákutcába kényszerítve. Ehhez kell az a néhány csodálatos ember, aki tanítja őket.
Thullner Zsuzsanna